Антон Делвиг
Първа среща

Превод от руски: Иванка Павлова, —

chitanka.info

Напъпи младата ми гръд,

а вярваше сърцето,

че няма друг свят там, отвъд

потока и полето.

Дойде едно момче при нас

отнякъде далече.

След ден от неговия глас

ума си губех вече,

че къдравата му коса

край шията струеше

и като мак, покрит с роса,

на слънцето блестеше.

Таеше в погледа си той

признание горещо

и бе ми станал скъп и свой,

преди да каже нещо.

След мене ходеше от страх

пред дългата разлъка.

Ръката ми държеше, плах

в безмълвната си мъка.

Попитах младия овчар:

„Защо си тъжен вече?“

Тогава ме прегърна с жар

и мила ме нарече.

Да бях повдигнала ръце

и аз да го прегърна…

Треперех с пламнало лице,

без дума да отвърна.

Не го виня, че огорчен

си тръгна. На колене

се моля богу някой ден

да дойде пак при мене.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.